Rok 1989

Charakteristika roka                                                                                                          
Rok zásadných zmien
	Do roku 1989 naše mesto, podobne ako celá republika vstupovalo so zámerom, že to bude rok - 4. rok ôsmej päťročnice, rok pokračujúcej prestavby celej spoločnosti Mal to byť aj ďalší úspešný rok v rozvoji Lipian. 
17. November
	Z uvedených slov môžme použiť slovo "prestavba", a to dokonca v zásadnom význame. Záver roka totiž priniesol podstatnú zmenu politických a spoločenských pomerov. Neprimeraný, brutálny zásah bezpečnostných síl proti manifestujúcim mladým ľuďom na Národnej triede v Prahe "zdvihol" zdravé sily spoločnosti, najprv študentov, umelcov, ale vzápätí aj všetky vrstvy spoločnosti na odpor proti totalitnému režimu, ovládanému jednou stranou - Komunistickou stranou Československa. Preto i do kroniky Lipian zapisujeme dátum 17. november 1989 ako začiatok nekrvavej, nežnej revolúcie.      
Zmeny v ústave ČSSR
	Ešte pred záverom roka revolučné sily dosiahli zásadnú zmenu v Ústave ČSSR, a to zrušenie článku 4 o KSČ ako vedúcej sile v spoločnosti i v štáte a zmenu znenia článku 6 o Národnom fronte a článku 16 o kultúrnej politike, rozvoji vzdelania, výchovy a vyučovania v Československu. Vzhľadom na veľký význam tejto novej zmeny v orientácii politického a spoločenského vývoja zaznamenávame nové znenie obidvoch článkov. 
Článok 6: "Národný front je politickým výrazom zväzku národov a národností, sociálnych vrstiev a záujmových skupín. Môžu sa v ňom združovať politické spoločenské a záujmové organizácie". 
Článok 16: "Celá kultúrna politika v Československu, rozvoj vzdelania, vyučovanie sa vedú v duchu vedeckého poznania a v súlade so zásadami 			       vlastenectva, humanity a demokracie".
Nový prezident ČSSR
	V závere roka nemožno nespomenúť aj zmenu vo funkcii hlavy štátu - prezidenta republiky. Po odstúpení Dr. Gustáva Husáka bol Federálnym zhromaždením ČSSR zvolený Václav Havel, dlhoročný disident a signatár Charty 77.
Vznik občianskych hnutí
	Do čela revolučného diania sa postavili občianske hnutia: Občianske fórum (OF)  v Čechách a na Morave a Verejnosť proti násiliu (VPN/) a Slovensku.
Obidve hnutia postupne kládli svoje základy na nižších úrovniach: v krajoch, okresoch, mestách, obciach, ale aj na pracoviskách.
	Aj v Lipanoch sa začali formovať koordinačné výbory občianskych hnutí: najprv VPN, o niečo neskôr aj KDH - Kresťansko-demokratické hnutie, ktoré v našom meste založilo svoj klub.
Manifestačný štrajk
	Koordinačný výbor VPN v Lipanoch bol organizátorom manifestačného štrajku, ktorým sa dňa 27. novembra lipianska verejnosť pripojila k celoštátnemu štrajku. 
	Na námestí pred budovou MsNV sa o 12. hodine zhromaždilo viac ako 800 účastníkov - občanov, ale i pracovníkov miestnych závodov, prevádzok a inštitúcií. Manifestačný štrajk podporil najmä požiadavku zrušenia článku 4 Ústavy ČSSR o vedúcej úlohe KSČ, požiadavku slobodných volieb, ale upozornil aj na miestne problémy. V uvedený deň popoludní sa konal aj prvý dialóg občanov s predstaviteľmi mesta. Podobné dialógy sa konali aj na pracoviskách.
Začiatok zmeny v  MsNV
	Politické a spoločenské zmeny v Československu "zasiahli" aj štátnu moc a štátnu správu v meste - činnosť MsNV. Na svojej 12. riadnej schôdzke oznámila rada MsNV kolektívne odstúpenie. Na nasledujúcej, mimoriadnej schôdzke už prerokovala zabezpečenia doplňovacích volieb do MsNV vo volebných obvodoch č. 6, 16, 17, 20, 21, 22, 41, 42 a 43 po zániku mandátu poslancov v týchto obvodoch. XX. plenárne zasadanie MsNV rokovalo už o rekonštrukcii MsNV, jeho volebných orgánov, po predchádzajúcom rokovaní s koordinačným výborom hnutia VPN a to tak, aby zloženie volených orgánov zodpovedalo rozloženiu politických síl v Lipanoch, ale i v meniacej sa spoločnosti. Pre tento účel rozšírilo počet volebných obvodov MsNV o ďalšie tri obvody: č. 41 - ulica Pod Kopaninou č. 1, 3, 5; č. 42 ulica Pod Kopaninou č. 7, 9, 11; č. 43 - ulica Pod Kopaninou č. 13, 15, 17 a zvolilo volebnú komisiu v zložení: Ing. Kaščák Jozef, Ondrej Štefan, Kuchár Jozef, Nalevanko Jozef a Čekanová Cecília. K rekonštrukcii MsNV - po doplňovacích voľbách - dôjde začiatkom roku 1990.

Hospodárske pomery                                                                                                           
	Spomínané XX. plenárne zasadanie MsNV hodnotilo aj výsledky volebného programu za 4 roky volebného obdobia.
Volebný program
	Základnou a najobsiahlejšou časťou volebného programu bola investičná výstavba. Patrili sme  stavby v akcii "Z" (niektoré sme už spomínali v predchádzajúcich rokoch): sklad brikiet pre Uhoľné sklady, rekreačno- ubytovacie zariadenia Holcija v Dubovici - Žliabkoch, prístavba Komunálnych služieb a Mestského kultúrneho strediska v Lipanoch a rekonštrukcia kúpaliska. Hodnota diela predstavuje 20 miliónov korún.
	V technickej vybavenosti sa urobili rozvody plynu na Gottwaldovom námestí až do oblasti individuálnej bytovej výstavby "Gľace" a na uliciach Komenského, Štúrove, Tehelnej.
	V komplexnej bytovej výstavbe bolo odovzdaných 152 bytov (ulica Pod Kopaninou). Pokračovalo sa aj v ďalších prácach, ako napríklad: regulácia Kamenického potoka, rozšírenie cesty a modernizácia obslužných buniek v Dubovici - Žliabkoch, výstavba obchodného zariadenia "Gľace", povrchová úprava komunikácií na uliciach Dubovická roveň, Gľace, Sabinovská. Rozostavané je aj predškolské zariadenie na Hviezdoslavovej ulici (zo združených prostriedkov). Pred koncom roka bol na odovzdanie pripravený rekonštruovaný rodinný dom na ulici Pod Kopaninou pre potreby Ľudovej školy umenia. Začala sa výstavba 72 bytových jednotiek na pravej strane Hviezdoslavovej ulice. 
Nové pracovisko pre zdravotníkov
	V predchádzajúcich riadkoch nie je spomenutá jedna ukončená stavba - trojobvodové zdravotnícke zariadenie v centre mesta, ktoré bolo v tomto roku odovzdané do prevádzky. Je výsledkom zveľaďovacej akcie. "Obsadzovanie" objektu zdravotníckymi službami bolo postupné, podľa toho, ako pokračovala montáž technologického vybavenia, najmä röntgenových prístrojov. Prví sa "sťahovali" územní obvodní lekári - jeden z pôvodného zariadenia na ul. Komenského a dvaja z dočasných ambulancií v bytoch na Gottwaldovom námestí. Neskôr aj ďalšie pracoviská.
	V novom zariadení sú definitívne umiestnené tieto pracoviská:
v suteréne: vysunutá obvodná ambulancia pre každého lekára, ortopéda a neurológa, ktorí ordinujú po jednom dni v týždni; rehabilitácia;
na prízemí: biochemické laboratórium, röntgenologické laboratórium a pracovisko, chirurgická ambulancia a dispečing;
na poschodí: tri územné obvody, interná a gynekologická ambulancia.
	V pôvodnom zariadení na ulici Komenského zostali tieto pracoviská: lekárska služba prvej pomoci, stomatológia, doprava a po nevyhnutných rekonštrukčných prácach sa tam presťahovali tri detské ambulancie a ambulancia špecialistu pre choroby nosné, ušné a krčné.
	Odovzdané zariadenie naplnilo myšlienku komplexných zdravotníckych služieb v jednom objekte iba spolovice, pretože v druhej etape sa ráta s výstavbou rovnakého objektu, spojeného s odovzdaným spojovacou chodbou. Pod jeho strechu sa nasťahujú pediatrické a stomatologické oddelenia.
	V čase odovzdania nového zdravotníckeho zariadenia riaditeľom Územnej polikliniky v Sabinove bol MUDr. Dušan Dušák a vedúcim lekárom Poliklinického pracoviska v Lipanoch MUDr. Vincent Miženko. Z lekárov, ktorí v Lipanoch pôsobia najdlhšie, sa do novej ambulancie presťahoval MUDr. Eduard Vokál, internista.
Nový územný projekt
	Od začiatku roka sa mestský národný výbor zaoberal dvoma dlhodobými zámermi ďalšieho rozvoja mesta, a to: územným projektom zóny mesta Lipany - centrum, urbanistickou štúdiou mesta Lipany - centrum a územným plánom sídelného útvaru Lipany. 
	Hlavným dôvodom územného projektu je vyčerpaný intravilán pre komplexnú bytovú výstavbu a zaostávajúca občianska vybavenosť. Preto územný projekt rieši: novú zástavbu a siete, systém zástavby jestvujúcich objektov, občiansku vybavenosť, šošovkový tvar námestia a dopravný systém. Spracovateľom návrhu územného projektu s perspektívou do roku 2010 je Ing. Michal Legdan, pracovník Stavoprojektu Prešov a garantom Útvaru hlavného architekta Prešov pre výstavbu mesta Lipany Ing. arch. Emília Ivanová, pracovníčka útvaru.
Nový územný plán
	Dôvody pre obstaranie územného plánu sídelného útvaru Lipany sú nasledovné:
	Lipany sú strediskovým sídlom miestneho významu, nachádzajúcim sa v spádovom území sídla obvodného významu Sabinova. Mestom Lipany dozrieva výrazná lineárna sídelná štruktúra v údolí rieky Torysy, ktorá je najintenzívnejšie urbanizovanou časťou okresu Prešov. Údolím Torysy vedie tiež významný koridor primárnych sietí technickej štruktúry. 
	Mesto Lipany pôsobí v rámci svojho spádového územia, do ktorého patria obce Ďačov, Dubovica, Kamenica, Lúčka - Potoky, Krivany, Milpoš, Rožkovany, ako významné centrum vyššej občianskej vybavenosti a ako zdroj pracovných príležitostí v primárnej a terciálnej sfére. 
	Starý smerný územný plán Lipian, spracovaný v roku 1965 s návrhovým rokom 1985 sa obsahovo vyčerpal a nemôže zabezpečiť nielen súčasné, ale ani výhľadové nároky, vyplývajúce z jeho demografického nárastu a z posilnenia jeho strediskovej funkcie s novými interakčnými vzťahmi. Z hľadiska výhľadového formovania sídelnej štruktúry okresu Prešov sa dá predpokladať, že Lipany budú plniť pre severozápadnú časť okresu funkciu strediskového sídla obvodného významu.
	Návrh smerného územného plánu prešiel príslušným schvaľovacím procesom v orgánoch. Oboznámení s ním boli aj občania mesta.
	Jeho hlavné ciele sú tieto:
- zabezpečiť účinný nástroj pre riadenie investičného procesu v riešenom území,
- navrhnúť optimálny a reálny rozvoj Lipian ako aj ostatných obcí,
- definovať nároky na riešenie  technickej infraštruktúry a občianskej vybavenosti,
- potvrdiť nevyhnutnosť a opodstatnenosť rozvoja sídla a s tým súvisiaci záber 			  poľnohospodárskeho pôdneho fondu. 
Opravy cirkevných objektov
	V kronike mesta Lipany je málo záznamov o miestnych sakrálnych objektoch. Predchádzajúci kronikári: Viliam Hrehorčák v roku 1966 uvádza údaje o rímsko-katolíckom kostole sv. Martina, biskupa a Andrej Hardoň v roku 1971 gotickú plastiku Piety. Preto s odstupom viacerých rokov sa tohoročným zápisom vraciame k opravám cirkevných objektov, ktoré pod vedením správcu farnosti, prizvaných odborníkov, obetavo vykonali veriaci, a to prevažne z vlastných prostriedkov (milodarov). 
	Farský kostol sv. Martina, biskupa, pochádzajúce z prvej polovice 14. storočia, v neskorších rokoch rozšírený o južnú pohrebnú kaplnku a severnú barokovú kaplnku, bol v súčasnosti zvonku dosť poškodený.
	Na základe zisteného stavu sa farský úrad, po súhlase kurátorského zboru a kladnom stanovisku veriacich, rozhodol ho opraviť. Súhlas na opravu písomne vydalo Krajské stredisko štátnej pamiatkovej starostlivosti a ochrany prírody v Prešove v roku 1981. Stredisko vypracovalo aj zásady, ktoré sa pri oprave museli dodržať. Zásadami sa sledoval cieľ zachovať hodnotu tejto kultúrnej pamiatky a kvalitné uskutočnenie opravy.
	Opravy sa uskutočnili v mesiacoch máj až október uvedeného roku. Všetky práce bezplatne - brigádnicky urobili veriaci farnosti. 
	Všetky vykonané práce možno vystihnúť takto:
	Z veže kostola a malej vežičky sa odstránil skorodovaný plech a nahradil plechom medeným. Odborné klampiarske práce vykonal Jozef Seman, tunajší občan, pôvodom z Ďačova. 
	Všetky okná v kostole, ktoré mali kovové rámy, dostali rámy drevené (aké boli pôvodne), vďaka stolárom komunálnych služieb pod vedením Marka Vrabľa.
	Na celom kostole z vonku sa vymenila omietka, stará sa nahradila novou, vápennou. Sokel po celom vonkajšom obvode kostola bol obložený pieskovcovými doskami z Českomoravského priemyslu kameň Hradec Králove, prevádzka Ostroměř. Vymenili sa aj odpadové žľaby a zvody, napojili sa na novovybudovaný kanalizačný systém, napojený na verejnú kanalizáciu. 
	Po odstránení starej omietky sa na južnom vchode do kostola ukázalo, že pôvodný bol gotický, lebo sa na stranách zachoval gotický oblúk. Novší, renesančný portál postavil v roku 1913 Vincent z Dubrovníka. Na južnej strane pohrebnej kaplnky sa našiel vyrytý nápis svedčiaci o dátume výstavby kaplnky. 
	Už skôr, než sa spomínané úpravy konali na základe samostatnej dohody s Krajským ústavom štátnej pamiatkovej starostlivosti a ochrany prírody v Prešove sa po obvode kostola vybudoval vetrací kanál kvôli odstráneniu alebo zníženiu vlhkosti. Do sakritie bol zavedený vodovod. 
	Kostol sv. Márie Magdalény na Petrovenci, vrátane okolia, bol opravený v roku 1984. Vyžadoval si neodkladnú opravu. Najpodstatnejšie práce boli tieto: výmena omietky, spevnenie časti muriva, montáž odkvapových žľabov a zvodov, vetrací kanál po obvode, odstránenie neforemnej vežičky, ktorá sa priečila stavebnému slohu kostola, zbúranie pôvodnej staticky značne poškodenej a vybudovanie novej predsiene, výmena okien, vonkajší pieskovcový sokel, ochranný náter plechovej strechy. 
	Vnútri kostola bola položená nová dlážka z pieskovca, vyčistenie oltára (umelecký stolár Jozef Kuchár, miestny veriaci občan) a postavený nový obetný stôl.
	Okoliu kostola prospela celková úprava priestranstva a nový plot, ktorý ho chráni pred znečistením okoloidúcimi dopravnými prostriedkami. 
	 roku 1986 na návrh Ing. Mariána Sitarčíka z Prešova zaujímavou architektúrou bola riešená nová vežička zdanlivo v tvare písmena P, v skutočnosti v tvare gréckych písmen X P - začiatočných písmen slova Christos - Kristus. Vežička so zvonmi sa týči nad novou sakristiou, ktorú kostol doteraz nemal.
	Opravou kostola a úpravou okolia sa vytvorili podmienky pre pravidelnejšie konanie bohoslužieb. Pritom sa neporušil jeho stavebný štýl, ba naopak sa uviedol do stavu, ktorý zodpovedá pôvodnej stavbe. 
	V roku 1986 bola vykonaná oprava kaplnky Premenenia Pána na starom cintoríne: výmena vonkajšej omietky, montáž odkvapových žľabov a zvodov, obvodový vetrací kanál, spevnenie prasknutého muriva na priečelí, nová montáž vežičky po rozobratí a výmene zhnitých častí, jej pokrytie medeným plechom a izolačný náter celej strechy proti korózii.
Reštaurácia oltára
	Cenným počinom bola aj reštaurácia neskorogotického, tzv. hlavného oltára, ku ktorej vydal súhlas už spomínaný Krajský ústav štátnej pamiatkovej starostlivosti a ochrany prírody v Prešove pod číslom 1 535/87 zo dňa 19. augusta 1987.
	Neskorogotický krídlový oltár z rokov 1513 - 1520 bol napadnutý aktívnym červotočom čím sa zoslabila stabilita architektúry. Drevená hmota oltára bola okrem toho silne deštruovaná. Na plastikách sa vyskytli premaľby  a chýbali časti rezieb. Na oltárnych krídlach sú kvakely na maľbách, časť maľby je uvoľnená a vyskytujú sa aj premaľby. Ukázal to reštaurátorský výskum vykonaný pred uskutočnením opráv.
	Predmetom reštaurátorských prác boli tri plastiky z oltára, a to Madona, sv. Mikuláš, biskup, sv. Martin, biskup. Ďalej obrazy na vonkajších krídlach oltára: Zvestovanie Panne Márii, Narodenie Pána, Navštívenie sv. Alžbety a Smrť Panny Márie; podobne oltárna archa a dve menšie plastiky z jeho hornej časti – sv. Barbora a sv. Katarína Alexandrijská.
	Oltárna socha bola reštaurovaná na mieste injekčným striekaním konzervačnej látky do dreva. Na základe pokynov reštaurátorky, akademickej maliarky Márie Spoločníkovej z Košíc, odborné práce vykonal Jozef Kuchár, veriaci občan mesta.
	Spomínanej reštaurátorke boli zverené: Madona, obrazy krídlových tabúľ, súsošie Korunovanie Panny Márie a malé plastiky sv. Barbory a sv. Kataríny Alexandrijskej.
	Reštaurátorka Mária Horňáková z Bratislavy sa ujala plastiky sv. Martina, biskupa a sv. Mikuláša, biskupa. 
	Po zreštaurovaní opäť sú už v oltári plastiky Madony sv. Martina, biskupa, sv. Barbory a sv. Kataríny Alexandrijskej. 
	Reštaurátorské práce započali koncom roka 1987 a ako vidieť, nie sú ešte ukončené. Náklady na ne uhrádzajú veriaci z milodarov.
	Starostlivým duchovným otcom farnosti, ktorý začal a zavŕšil opravy kostolov v spomínaných rokoch bol Pavol Dráb, pochádzajúci z Belej nad Cirochou v okrese Humenné, ktorý je tunajším farárom od roku 1973.

Obyvateľstvo                                                                                                                                                                                                                                                                                                        
	Zo súkromných archívnych materiálov občana mesta Alexandra Miku venujeme v tomto roku pozornosť dvom: lipianskym hrnčiarom a matrikám.
Lipianski hrnčiari
	Medzi tunajšími remeselníkmi boli v minulosti aj hrnčiari. Koncom minulého a na začiatku tohto storočia žili v meste štyri hrnčiarske rodiny: Bedlovič, Demek, Obyšovský a Ružbarský. Posledným lipianskym hrnčiarom bol Štefan Bedlovič, ktorý zomrel 18. marca 1945. 
	Naši hrnčiari nemali tovarišov, remeslu zaúčali svojich synov. Remeslo sa teda dedilo. Každý hrnčiar pracoval po celý život, kým mu to jeho zdravotný stav dovoľoval. Tak to bolo aj u ostatných remeselníkov. 
	Hrnčiari a ostatní lipianski remeselníci okrem remesla obhospodarovali aj pole, pretože ani jedno ani druhé by ich nebolo samostatne uživilo. 
	Vyrábali hrnce rôznych veľkostí, taniere, kvetináče, pokladničky pre deti. Ján Demek vyrábal aj kachle, mal k tomu účelu zhotovené aj formy. Možno ešte dnes by sa na Fučíkovej ulici našla kachľová pec z jeho dielne. 
	Hlinu brali z chotárnej časti zvanej Utra. Miešali ju bosými nohami. Hrnce a podobné výrobky robili na drevenom hrnčiarskom kruhu, ktorý otáčali tiež bosými nohami. Každý majster mal vo svojom dome vypaľovaciu pec. Vyrobené predmety predávali záujemcom doma, ba chodili i na jarmoky do Sabinova, Brezovice a Plavča. 
	Pred prvou svetovou vojnou kupoval Poliak Porth z mesta Muzsyna hrnce od hrnčiara Obyšovského. Tento Poliak šiel až do Gemera, kde kupoval hrnce z iného materiálu, než bola lipianska hlina. Pri návrate do Lipian prevzal hrnce od Obyšovského, a tak sa vracal domov konským povozom. Aj Obyšovský kupoval hrnce z Gemera a spolu so svojimi výrobkami ich predával na jarmokoch.
	Obchodný styk Poliaka Portha z Muszyny s lipianskymi hrnčiarmi, najmä Obyšovským dal podnet k družobnej činnosti Lipian s poľskou Muzsynou. Mala konkrétne formy (futbalové stretnutia, výmenné návštevy mládeže, divadelné predstavenia). Družbu prerušila druhá svetová vojna. Po jej skončení družobné styky sa už neobnovili.
Matriky
	Matrika nebola vždy samozrejmosťou. Matriky majú svoju históriu i svoj vývoj. 
	Prvé zápisy základných životných údajov obyvateľov nášho mesta majú 240 rokov. Prvú matriku v Lipanoch, počnúc rokom 1748 viedol tunajší farár František Xaver Pernicki, v jeho práci pokračoval farár Mikuláš Valaško.
	Najprv matriky viedol len slovne. Zapísal deň narodenia, meno narodeného, mená rodičov a krstných rodičov. Až neskôr sa matriky začali viesť tak, že mali stĺpce a riadky a do nich sa zapisovali patričné údaje.
	Asi do roku 1843 sa viedli matriky v latinčine. Po tomto roku sa začala používať maďarčina, no aj naďalej sa používali niektoré latinské slová ako "Oppidana" aj niektoré krstné mená, ako napr. Jvannes, Emericus, Andreas a podobne. Postupne úplne prevládla maďarčina, ktorá sa používala až do vzniku prvej ČSR (1918).
	V matrike zosobášených z rokov 1852 - 1873 sú aj záznamy po slovensky, v šarišskom nárečí, a to v prípadoch, keď išlo o písomný súhlas rodičov na zosobášenie neplnoletých snúbencov. Tieto zápisy museli byť vedené v slovenčine, aby im rozumeli rodičia, ktorí toto prehlásenie v matrike aj vlastnoručne podpisovali.
	Uviesť možno napríklad takýto zápis: "Nižej podpisane dovolili sme ditkam nassim by še vespul pobrac mohli". Pred podpismi rodičov je ešte doložka: "Dovolil a meno svojo vlastnu ruku podpisal Andreas Miko - Jan Kurutz".
	Ak rodičia nevedeli písať k napísanému prehláseniu sa uvádzalo: "Dovolil a pri mne križik cahal".
	Dnes sú všetky staré matriky  uložené v Oblastnom archíve v Prešove. Tam sa občania môžu obrátiť, ak potrebujú staré matričné údaje o svojich predkoch, alebo ak chcú do nich nahliadnuť zo zvedavosti.
	Z tohoročných zápisov v matrike uvedieme tieto:
- narodených: 	125,
- sobášených:	 38,
- zomrelých:		 26.
	Zo známejších osôb, ktoré v tomto roku zomreli uvedieme MUDr. Milana Štefana Reichstädtera, obvodného lekára, tunajšieho rodáka, ktorý zomrel 29. júna. Pochovaný je na novom cintoríne.
	V evidencii obyvateľstva bol nasledovný "pohyb“:
- prisťahovaní:	123
- odsťahovaní:	119.

Školstvo, kultúra                                                                                                                  
Zrušenie školy
	Tohoročným záznamom o školstve v našom meste sa vlastne vraciame do roku 1986, v ktorom s účinnosťou od 1. septembra bola otvorená tretia základná škola v montovanej drevostavbe na Tehelnej ulici. Vraciame sa preto, lebo rozhodnutím okresného hygienika zo dňa 6.11.1989 pod číslom 4 462/231/89/Ča. bola prevádzka - vyučovací proces - v tejto škole zastavená dňom 17. novembra. V odôvodnení rozhodnutia okresný hygienik uvádza: 
	"V rekonštrukcii IMPAKO, z ktorého je postavená ZŠ na Tehelnej ulici v Lipanoch, je použitý materiál, ktorý nespĺňa požiadavky z hľadiska zabezpečenia  zdravých životných podmienok pre dlhodobý pobyt žiakov. Táto skutočnosť bola objektivizovaná aj opakovaným meraním formaldehydu v interiéri školy. 
	Vzhľadom na dodatočnú úpravu stien učební a následné zníženie voľného formaldehydu pod stanovenú najvyššiu prístupnú koncentráciu, budovu je možno využívať pre krátkodobú mimo - školskú činnosť. 
	Po tomto rozhodnutí okresného hygienika bola ZŠ na ul. Tehelnej v Lipanoch zrušená, žiaci odškolení do existujúcich dvoch ZŠ v Lipanoch a do ZŠ v Krivanoch (žiaci z Dubovice). Na tieto tri základné školy boli preložení aj pedagogickí pracovníci. Možnosti ďalšieho využitia opusteného objektu na krátkodobú činnosť bude hľadať MsNV v Lipanoch a odbor školstva ONV. 
	Príprava zrušenia školy, najmä zo strany rodičov, bola dosť búrlivá.
Kultúrna činnosť - Vzorná knižnica
	Kultúrna a osvetová činnosť až do polovice novembra bola usmerňovaná "Jednotným plánom kultúrno-výchovnej činnosti" s obvyklými požiadavkami a kritériami. Ukončili sa tradičné oslavy štátopolitických výročí, viaceré kultúrne podujatia, pravidelne pokračovala činnosť kina Lipa a mestskej knižnice. Knižnica v tomto roku obhájila titul "Vzorná knižnica". 

Šport                                                                                                                                         
Turistka v TJ Mladosť
	Ako športovú zaujímavosť v tomto roku spomenieme "22 prechodov Čergovom". Ide o turistický prechod pohorím Čergov, ktorý tradične organizuje odbor turistiky telovýchovnej jednoty Mladosť. 
	Trasa tohto náročného podujatia vedie hrebeňom Čergovského pohoria. Meria 46 km z Pustého Poľa do Sabinova a má prevýšenie 510 m. Najnáročnejším úsekom je výstup z Kyjova na Minčol s priamym prevýšením 557 m. Po hrebeni tohto prechodu sa ďalej striedajú zjazdy s výstupmi. V sedle Priehyba (850 m) je prvá oddychová prestávka s občerstvením. To už je po 16 kilometroch trasy absolvovaný i najvyšší vrch pohoria Minčol, vysoký 1 157 m. nad morom.
	Ďalší úsek prechodu ide ťahavým otvoreným hrebeňom, ktorý vyžaduje značnú vytrvalosť a opatrnosť. V chatách na Čergove pri teplom čaji sa účastníkom odovzdáva vkusný odznak s diplomom. Odtiaľ vedie trasa cez Lysú do Sabinova.
	Za 21 rokov organizovania týchto lyžiarskych prechodom Čergovom turisti TJ Mladosť bezpečne previedli horským masívom, neraz i za  nepríjemných poveternostných podmienok už tisíce účastníkov. Únava v cieli s príjemným pocitom víťazstva nad sebou samým je azda tou najlepšou odmenou pre každého, kto sa na tomto náročnom podujatí zúčastní. 
	Tohoročný 22. ročník prechodu sa uskutočnil 4. marca. Vedúcou osobnosťou organizovania prechodu je obetavý turista Ing. Ján Turlík, turistický funkcionár nielen okresného významu.

Počasie                                                                                                                                     
	Počasie v roku 1989 sa vyznačovalo výdatnými zrážkami vo forme dažďa, ktoré predstavovali: 33,3 mm v marci, 164,6 mm v máji a 14,3 v septembri. Rekordné zrážky - 48,8 mm - jednorazovo spadli 3. júna. Raritou bol "hnedý dážď", ktorý padal 26. februára. Snehu bolo málo: v januári spadlo 15 cm, vo februári 11 cm a potom až v decembri 8 cm. Z blízkeho okolia Lipian spomenieme ešte krupobitie v Lúčke dňa 6. augusta, pri ktorom padali ľadové krúpy veľkosti malých slepačích vajec. Krupobitie, pochopiteľne, napáchalo aj škody.
	Teploty boli primerané : nočné v januári (-10° C ) o marca stúpali až na - 3° C, keď v júli dosiahli + 8° C a v decembri opäť - 9° C. Denné teploty mali do istej miery teplotné rekordy : v januári + 6° C, ale v apríli už + 26° C (28. apríla), v júli a v auguste až + 31° C (7. júla a 17. augusta), 19. decembra pri dennej teplote bolo + 15° C.